HOBBITUL
V-am avertizat că așa va fi dacă ne legăm la cap cu gnomii !
Acum au trezit fiara și au adus năpasta !
Hai, degrabă !
Mai repede, încerc să scap !
Cu grijă ! Lasă cărțile ! Mai rapid cu restul !
- Măria Ta, nu salvăm orașul ? - Orașul e pierdut. Salvăm aurul.
L-ați auzit. Mișcați-vă !
- Tată ! - Vino, să mergem !
Puneți-le acolo !
Nu mai avem timp. Trebuie să plecăm.
- Ridică-l și să mergem. - Hai, frățioare !
- Merg și singur. - Nu plecăm !
- Nu plecăm fără tata. - De rămâneți, surorile tale vor muri.
Asta și-ar dori tatăl vostru ?
Deschideți ușa ! Mă auziți ?
- Îl văd ! - Priviți !
- Aici, jos ! - Dă-mi mâna.
- Trebuie să mergem. - Mai repede, degrabă !
Kili, hai odată !
- E aproape ! - Nu te opri !
Dragonul !
Haide !
Mai repede !
De-am fi putut lua mai mulți amărâți cu noi ! Dar ...
Nu merită, sunt de acord.
Ajutor ...
Păzea !
Mișcați-vă odată !
Mai repede !
Aurul meu ! Aurul !
Încărcătura e prea grea. Trebuie să aruncăm ceva.
Câtă dreptate ai, Alfrid !
Mai repede ! Mai repede !
Bieții oameni !
Tată ...
Tată !
- L-a lovit ! A lovit dragonul ! - Nu se poate ...
- L-am văzut lovindu-și ținta ! - Săgeata nu poate străpunge armura.
Mă tem că nimic nu poate.
- Ce faci ? Întoarce-te ! - Bain ! Vino înapoi !
Bain !
Lăsați-l ! Nu ne putem întoarce.
Bain !
Tată !
Bain, ce faci aici ? De ce nu ai plecat ?
- Am venit să te ajut. - Nu !
- Nimic nu mai poate opri fiara. - Asta ar putea.
Bain, du-te înapoi.
Scapă de aici !
Tată !
- Bain ! - Tată !
Stați ! Opriți !
Cine ești tu
ca să mi te pui împotrivă ?
Mare păcat !
Ce-ți mai rămâne de făcut acum, arcașule ?
S-a zis cu tine.
Nu te va ajuta nimeni.
E șansa noastră ! Dați-i drumul !
Către largul lacului !
E vlăstarul tău ?
Nu-l poți scăpa de foc.
Va arde !
Stai neclintit, băiete. Nu mișca.
Grăiește, nefericitule,
cum vrei tu oare să mi te împotrivești ?
Nu ți-a mai rămas nimic
în afară de propria-ți pieire !
Bain, privește-mă !
Privește-mă ...
Puțin mai la stânga.
Asta e.
Bain, ține-te bine !
Ce-a fost asta ? Ce s-a petrecut ?
S-a prăbușit. L-am văzut cu ochii mei.
A pierit ...
Smaug a pierit.
Pe barba mea, cred că are dreptate !
Priviți acolo !
Corbii din Erebor fac cale întoarsă la Munte.
Așa e. Vestea se va împrăștia repede ca vântul. Cât de curând,
întregul Pământ de Mijloc va afla că dragonul a pierit !
BĂTĂLIA CELOR CINCI OȘTIRI
Sunt singur.
Nu ești singur, Mithrandir.
Ajutați-mă, vă rog !
Să mă ajute cineva !
Ajutor !
Acolo !
Tată ! Tată !
De ce eu ?
Tauriel ...
Kili, haide ! Plecăm.
Suntem de-un neam. Trebuie să pleci.
Vino cu mine.
Știu ce simt și nu mă tem.
Mă faci să simt că trăiesc.
- Nu pot. - Tauriel. Amralimé.
Nu știu ce spui.
Eu cred că știi.
Domnul meu, Legolas.
Ia-ți rămas-bun de la gnom.
E nevoie de tine în altă parte.
Păstreaz-o. E o făgăduială.
Sunt uscate. O să-ți fie de folos. Ia-le.
Dă-mi și mie una. O să mă răpună gerul ăsta.
Fă-ți rost singur ! Nu ne mai conduci tu, Alfrid.
Nu-i așa ! În lipsa Mai-marelui, puterea e a locțiitorului,
care, în cazul de față, sunt chiar eu.
Dă-mi pătura !
Locțiitorul Mai-marelui ? Mă faci să râd !
Mai degrabă tâlhar la drumul mare !
Mai bine moartă, decât slugă-n fața ta !
Asta se poate aranja.
Eu nu m-aș întoarce împotriva celor de-un neam cu mine, Alfrid.
- Tată ! - Trăiești !
E totul în regulă.
Bard a răpus dragonul ! L-am văzut cu ochii mei.
A răpus fiara cu o Săgeată Neagră.
- Mulțumim, Bard ! - Mulțumim !
- Ne-ai salvat pe toți ! - Fii binecuvântat !
Trăiască Bard, omorâtorul de dragoni !
Trăiască regele Bard !
Am spus-o de nenumărate ori ! E om de viță nobilă.
- E căpetenie înnăscută ! - Nu-mi spune așa.
Nu eu sunt Mai-marele orașului. Unde e ?
- Unde e Mai-marele ? - S-a dus la vale, pe Anduin.
Cu toți galbenii noștri, fără îndoială.
Tu știi cel mai bine.
L-ai ajutat să golească visteria.
Ba nu, am căutat să-l opresc.
- Mincinosule ! - Tâlharule !
- Nevolnicule ! - L-am implorat ...
I-am spus : "Stăpâne, nu !"
"Gândește-te la cei mici !"
"Chiar nu se gândește nimeni la cei mici ?"
În ștreang cu el !
- Spânzurați-l ! - Jos cu el !
Destul ! Dați-i drumul !
Luați aminte, priviți în jur !
Nu v-ați săturat de moarte ?
Iarna e aproape.
Trebuie să ne îngrijim de ai noștri, de cei bolnavi și de cei neajutorați.
Cei zdraveni să îngrijească răniții.
Iar voi, cei în putere, urmați-mă !
- Să salvăm ce se poate. - Și pe urmă ? Ce ne așteaptă ?
Căutăm un adăpost.
Hei !
Bombur ?
Bifur ?
Nu e nimeni ?
Stați ! Stați puțin !
- E Bilbo ! - Trăiește !
Așteptați !
Trebuie să plecați. Cu toții trebuie să plecăm.
Dar abia am ajuns !
În zadar am încercat să-i vorbesc.
- Cum adică, flăcăule ? - Thorin !
Thorin. Stă acolo de 3 zile.
Nu doarme, abia dacă se atinge de mâncare.
Nu a fost în apele lui.
- E din cauza locului ăsta. E bolnav. - Bolnav ?
Ce fel de boală are ?
Fili. Fili !
Fili !
Aur ...
Aur mai presus de orice închipuire.
Mai presus de orice suferință, de orice durere.
Iată neînchipuita comoară a lui Thror !
Bun venit, fii ai surorii mele ...
... în regatul Ereborului !
Balin !
Kili !
Slavă lui Durin că trăiești !
- Bombur ! - Trăiești !
- I-ați dat de urmă ? - Nu-i nimic aici.
- Cercetați mai departe ! - Poate fi oriunde.
Piatra Străveche se află în aceste săli. Găsiți-o !
- L-ați auzit. Căutați ! - Cu toții !
Nimeni nu își va afla odihna până când îi vom da de urmă.
Aproape că sunt ispitit să te las să iei piatra,
doar ca să-l văd îngenuncheat pe Scut-de-Stejar.
Să văd cum îl răpune,
cum îi macină sufletul
și îi tulbură mintea.
- Te ajut eu. - Mulțumesc frumos.
Luați doar cele de trebuință.
- Ne așteaptă un drum lung. - Încotro veți porni ?
Un singur loc există.
Muntele ... Stăpâne, ești un geniu !
Ne putem adăposti în Munte.
O fi plin de duhoarea fiarei, dar femeile vor face curat.
Vom sta în siguranță, la căldură,
cu cămări, așternuturi și veștminte ...
Și cu oarece aur.
Aurul din Munte e blestemat.
Vom lua ce ne-a fost făgăduit,
ce ne e de trebuință pentru a reclădi orașul.
Ține și fă-te folositor !
Vestea răpunerii lui Smaug se va răspândi în ținuturi.
Așa este.
Acum alții vor deveni interesați de Munte ...
... pentru bogăția și poziția sa.
Ce știi ?
Nimic sigur.
Mă tem însă de ce va să vină.
Elfii pădurilor !
Vlăstarul regelui și o elfă ne-au urmărit până la Orașul Lacului.
Și i-ai ucis ?
Au fugit ca lașii.
Netrebnicule ! Se vor întoarce cu o armată de elfi.
Du-te la Gundabad.
Să vină oștirile.
Elfi, oameni și gnomi !
Muntele le va fi mormânt ! La luptă !
Ai văzut ceva acolo.
Orcul pe care l-am urmărit nu mi-e străin.
E Bolg, fiul lui Azog Profanatorul.
O haită de wargi îl aștepta lângă Esgaroth.
Au fugit către miazănoapte.
Erau alt neam de orci, cu o pecete pe care n-am văzut-o de mult.
- Era pecetea din Gundabad. - Gundabad ?
E o cetățuie spre miazănoapte, în Munții Cețoși.
Stăpâne Legolas, aduc poruncă de la tatăl vostru.
Trebuie să faceți degrabă cale întoarsă.
- Vino, Tauriel. - Stăpâne ...
... Tauriel e surghiunită.
Surghiunită ?
Spune-i tatălui meu
că atunci nici eu nu mă pot întoarce printre voi.
Legolas ...
E porunca regelui tău.
Într-adevăr, îmi este rege, însă nu poate porunci inimii mele.
Merg către miazănoapte. Mă însoțești ?
- Încotro ? - Spre Gundabad.
Vrăjile nu îți vor aduce scăparea, moșneagule !
Aici e tărâmul stăpânului meu.
Piei, vrăjitorule !
Trei inele pentru Regii elfilor, cei aflați sub Soare ...
Șapte pentru mai-marii gnomilor, din sălile de piatră ...
Și nouă inele pentru oamenii care se știu muritori.
Nu te poți împotrivi beznei. Strălucirea îți pălește deja.
Ești singura lumină din bezna adâncă.
Nu sunt singură.
Aveți nevoie de ajutor, domniță ?
Trebuia să fi rămas în lumea cealaltă.
Mithrandir ...
Întoarce-te la mine.
E aici !
Așa-i. Întunericul se înfiripă iarăși.
Gandalf !
Gandalf, urcă degrabă !
E slăbit.
Nu poate zăbovi aici. Viața i se scurge.
Fugi ! Iute !
Vino cu mine, domniță.
Du-te !
A început.
Tărâmurile din răsărit ne vor cădea pradă,
iar Regatul din Angmar va redeveni falnic.
Vremea elfilor a apus.
A venit vremea orcilor.
Aici ești lipsit de puteri,
slujitor al Morgothului !
Ești cel fără nume ...
... fără chip
și fără trup.
Fă cale întoarsă în neantul din care ai apărut !
Am fost înșelați.
Duhul lui Sauron încă dăinuie.
Iar acum a fost izgonit.
Se va retrage spre răsărit.
Gondorul trebuie avertizat.
Zidurile Mordorului trebuie străjuite.
Nu. Îngrijește-te de doamna Galadriel.
E vlăguită, iar puterile o lasă.
- Du-o la Lothlórien. - Saruman ...
Trebuie urmărit și răpus o dată pentru totdeauna.
Fără Inelul Puterii,
Sauron nu mai poate stăpâni Pământul de Mijloc.
Mergeți acum.
Lăsați-l pe Sauron în seama mea.
- Îmi trebuie un bidiviu. - Cum ?
- Gandalf, unde te duci ? - Să dau de știre Ereborului.
Nu bănuiesc ce îi așteaptă, iar eu văzut-am cu ochii mei.
Hoarde nesfârșite de orci din Moria.
Cheamă-ne în ajutor prietenii, zburătoare și fiare.
E pe cale să înceapă bătălia pentru Munte.
E aici, în aceste săli.
- Știu. - Am căutat întruna.
- Nu de ajuns. - Toți am vrea să găsim Piatra.
Și totuși, rămâne de negăsit !
Te îndoiești oare de credința celor de față ?
Piatra Străveche e de drept a neamului nostru.
E nestemata regală.
Nu sunt eu regele vostru ?
Luați aminte ...
Dacă o găsește careva
și nu mi-o aduce ...
... mă voi răzbuna crunt.
Boala dragonului.
Află că nu mi-e străină.
Privirea aceea și nevoia copleșitoare ...
E o dragoste amarnică și egoistă.
I-a tulburat mințile bunicului său.
Balin, dacă Thorin ar găsi Piatra Străveche ...
... sau dacă ar fi găsită ...
... l-ar ajuta cu ceva ?
Piatra aceea e coroana.
Încoronează această neînchipuită bogăție,
e însemnul puterii pentru cel ce-o poartă.
Dacă i-ar stăvili nebunia ?
Nu, flăcăule.
Mă tem că ar fi mai rău.
Poate că ar fi mai bine
să rămână rătăcită pe veci.
Ce ai acolo ?
- Ce ții în mână ? - Nimic ...
Arată-mi !
L-am cules din grădina lui Beorn.
Și l-ai purtat până aici ?
Îl voi sădi în grădina mea din Fundătură.
E un câștig cam mic ca să-l duci înapoi în Comitat.
Va crește într-o bună zi.
Când îl voi privi, îmi voi aduce aminte.
Îmi va aminti de bune și de rele
și de cât de norocos sunt că am ajuns acasă.
- Thorin, eu ... - Thorin !
Cei scăpați din Orașul Lacului pășesc în Ținutul de Jos.
Sunt câtă frunză și iarbă.
Cheamă-i pe toți la Poarta din Față. La Poartă, îndată !
- Haideți ! Trebuie să înaintăm. - Măria Ta !
Măria Ta ! Aici, sus !
- Priviți, se vede foc în coșuri. - Prin urmare ...
Thorin Scut-de-Stejar și ai lui au răzbit în cele din urmă.
Au răzbit ?
Adică o adunătură de gnomi păzește aurul ?
Fii pe pace, Alfrid, aurul Muntelui ne ajunge la toți.
Înnoptăm aici ! Căutați-vă adăpost.
Aprindeți focurile !
Să mergem !
Alfrid, stai de strajă la noapte.
Sus !
Asta e.
Cetățuia să fie sigură la răsărit !
Cu greu am cucerit Muntele. Nu-l voi vedea căzând.
Oamenii din Orașul Lacului nu au nimic !
Au venit în vremuri de restriște, după ce au pierdut tot.
Nu-mi spune mie ce-au pierdut !
Și eu am fost încercat ca ei.
Cei scăpați de pârjolul dragonului să fie bucuroși.
Au de ce să fie recunoscători.
Mai multe pietre !
Mai aduceți pietre la Poartă !
- Pruncii sunt înfometați ! - Vrem hrană !
Nu vom rezista 3 zile. Bard, nu avem îndeajuns.
Fă tot ce-ți stă în puteri.
Va fi bine, nu-ți fă griji.
Ne trebuie mai multă apă.
Pruncii, femeile și răniții sunt cei dintâi.
Bună dimineața, Alfrid. Ce s-a întâmplat azi-noapte ?
A fost liniște, Măria Ta. N-am nicio veste.
Nimic nu trece de mine.
În afară de o oaste de elfi, se pare.
Stăpâne Thranduil ! Nu ne așteptam să te vedem aici.
Am auzit că aveți nevoie de ajutor.
Luați !
Și încă unul !
Ne-ați salvat !
- Nu știu cum să vă mulțumesc. - Nu-ți irosi recunoștința.
N-am venit pentru voi, ci pentru ce-mi aparține de drept.
În Munte se află nestemate la care tânjesc până și eu.
Nestemate albe, rupte din stele.
Nestematele albe din Lasgalen.
Știu un elf de viță nobilă care ar oferi destul pe ele.
Stai ! Rogu-te, oprește !
Te-ai război pentru niște nestemate ?
Poporul meu nu renunță ușor la moștenirea sa.
Suntem în aceeași tabără.
Și oamenii mei au dreptul la comoara din Munte.
Dă-mi voie să grăiesc cu Thorin.
Vrei să te înțelegi cu un gnom ?
Ca să evit un război ? Da.
Nu e rău pentru o noapte de muncă.
Să mergem.
Salutări, Thorin, fiu al lui Thrain !
Ne bucurăm nespus să te vedem viu și nevătămat.
De ce bateți la porțile Regelui de sub Munte, pe picior de război ?
De ce se pune la adăpost regele aidoma unui tâlhar în bârlog ?
Poate tocmai fiindcă mă aștept să fiu tâlhărit.
Măria Ta,
nu am venit să te jefuim, ci să cădem la dreaptă învoială.
N-ai vrea să grăim ?
Grăiește !
În numele Orașului Lacului, îți cer să nu-ți calci făgăduiala.
O parte din comoară ni se cuvine ca să ne luăm viața de la capăt.
Nu mă învoiesc cu nimeni a cărui oaste îmi bate la ușă.
Oastea va ataca Muntele, dacă nu cădem la învoială.
Iar amenințările tale mă lasă rece.
Nici măcar a ta conștiință ?
Nu-ți șoptește că avem o cauză dreaptă ?
Neamul meu te-a ajutat.
În schimb, l-ai răsplătit aducându-i năpastă și pârjol.
Ne-ați ajutat doar în schimbul unei răsplăți bogate.
- Am căzut la învoială. - La învoială ?
Ne-ați silit să ne dăm moștenirea pe zdrențe și merinde !
Ne-am pus viitorul chezășie în schimbul libertății.
E asta învoială cinstită ?
Grăiește, Bard, omorâtorule de dragoni ...
... de ce aș respecta oare atare învoială ?
Fiindcă ai făgăduit.
Oare chiar nu înseamnă nimic ?
Valea ! De nu, slobod săgețile asupra ta !
Ce faci ?
Nu se poate să pornești un război.
Asta nu te privește.
Să îmi fie cu iertare, dar poate n-ai văzut bine armata de elfi,
fără a mai pune la socoteală sutele de pescari furioși.
Suntem mai puțini decât ei.
Nu pentru mult timp.
- Ce vrei să spui ? - Vreau să spun, jupâne Baggins ...
... că nu e bine să subapreciezi gnomii.
Am recucerit Ereborul.
Acum a venit vremea să îl apărăm.
Nu ne va da o lețcaie.
Păcat. Măcar ai încercat.
Nu pricep defel.
Din ce pricină ? De ce ar risca un război ?
E zadarnic să discuți cu gnomii.
Nu ascultă decât de un singur lucru.
Atacăm în zori.
Ni te alături ?
Jupâne Baggins, vino aici.
Vei avea nevoie de asta.
Îmbrac-o.
Cămașa e făurită din zale de argint.
E din mithril. Așa-i spuneau strămoșii mei.
Niciun paloș n-o poate străpunge.
Arăt ridicol. Sunt hobbit, nu războinic.
E o răsplată.
Un simbol al prieteniei noastre.
Prietenii de nădejde sunt greu de găsit.
Am fost orb, dar acum văd limpede.
Am fost trădat !
Trădat ?
Piatra Străveche ...
Careva dintre ei a luat-o.
Careva dintre ei mă minte.
Thorin, călătoria și-a atins scopul. Ai cucerit Muntele.
- Oare nu e destul ? - M-au trădat cei de-un neam cu mine.
Le-ai făgăduit celor din Orașul Lacului.
Oare comoara asta e mai presus decât onoarea ta ?
Onoarea noastră, Thorin. Și eu le-am făgăduit.
Iar pentru asta îți sunt recunoscător. Ai fost nobil.
Însă comoara din Munte nu li se cuvine acestor oameni.
Aurul acesta ...
... e al nostru.
E doar al nostru.
Pe viața mea,
nu voi renunța
nici măcar la un singur galben.
La nicio părticică din ea !
Gundabad ...
- Ce se află dincolo ? - Un vechi dușman.
Străvechiul Regat din Angmar.
Cetățuia aceasta era bastionul lui.
Aici erau odinioară armurăriile,
în care își forjau armele de război.
Lumină. Se vede mișcare.
Așteptăm adăpostul întunericului.
E un loc necurat, Tauriel.
Pe vremuri, ai noștri au luptat pe aceste meleaguri.
Mama mea a pierit acolo.
Tatăl meu nici nu vorbește despre asta.
Nu există mormânt ...
... nici aducere-aminte.
N-a rămas nimic.
Faceți loc !
Păzea !
Încă o dată !
La 3, fiți pregătiți !
Nu, nu !
Tu, ăla cu pălăria țuguiată !
Da, tu !
Aici nu primim pribegi și cerșetori.
Avem și așa destule necazuri.
Hai, repede, sus pe cal !
- Cine e mai-marele aici ? - Cine întreabă ?
Lasă deoparte neînțelegerile mărunte. Vine războiul !
Străfundurile din Dol Guldur s-au revărsat.
Sunteți cu toți în mare primejdie.
- Ce vorbești ? - Văd că nu te pricepi la vrăjitori.
Sunt asemenea tunetelor de iarnă,
care se aud în depărtare și bubuie asurzitor.
Însă, uneori, furtuna rămâne furtună.
Nu și de data asta. Armiile orcilor sunt pe drum.
Sunt războinici înnăscuți.
Dușmanul nostru își strânge forțele.
- De ce acum ? - Fiindcă l-am silit.
L-am silit când Thorin și ai lui au pornit să-și recucerească patria.
Gnomii nu trebuiau să ajungă la Erebor.
Azog Profanatorul a fost trimis să-i ucidă.
Stăpânul lui râvnește să stăpânească Muntele.
Nu doar din pricina comorii, ci și a poziției strategice.
De aici poate recuceri meleagurile Regatului Angmar din miazănoapte.
De se ridică iar acel regat întunecat,
Rivendell, Lórien, Comitatul,
chiar și Gondorul însuși vor cădea.
Unde se află armiile de orci de care vorbești, Mithrandir ?
Stăpâne, oștile vor fi pe poziție până în zori.
Atacul va fi neașteptat și amarnic.
Nesăbuiții au uitat ce sălășluiește în adâncurile acestor pământuri.
Au uitat de devoratorii din adâncuri.
Dacă e să intrăm, ar trebui să purcedem.
Se adună în stoluri.
Acești lilieci sunt crescuți cu un singur scop.
Anume ?
Pentru război.
Trebuie să le dăm de știre celorlalți.
Se poate să fie prea târziu. Să ne grăbim !
De când sfatul meu cântărește atât de puțin ?
- Ce crezi că voiesc a face ? - Să-ți salvezi prietenii gnomi.
Îți admir loialitatea față de ei,
însă asta nu mă va abate de la ceea ce-mi doresc.
Ai început povestea asta, Mithrandir,
dar te rog să mă ierți, dacă am s-o închei eu.
Arcașii sunt pe poziții ?
- Da, Domnia Ta. - Poruncește !
Să tragă în tot ce mișcă pe Munte.
Vremea gnomilor a apus.
Ești de acord cu asta, arcașule ?
E atât de important aurul pentru tine ?
L-ai plăti cu sângele gnomilor ?
Nu se va ajunge la asta. Ei nu pot câștiga bătălia.
Asta nu-i va opri. Crezi că se vor preda ? Nicidecum.
- Vor lupta până la ultimul gnom. - Bilbo Baggins !
E jumătatea de ființă care a furat cheile temniței
de sub nasul paznicilor mei.
Da ... Regret cele întâmplate.
Am venit ...
... ca să vă dau asta.
Inima Muntelui.
Nestemata regelui.
E aproape de neprețuit.
Cum a ajuns la tine și de ce ne-o dăruiești?
E partea din comoară care mi se cuvine.
De ce ai face una ca asta ? Nu ne datorezi supunere.
N-o fac pentru voi.
Știu că gnomii pot fi încăpățânați, îndărătnici și mai ales dificili.
Sunt suspicioși și tainici, cu purtări care lasă de dorit.
Însă sunt și curajoși, și buni ...
Și credincioși până la moarte.
Am ajuns să țin la ei și vreau să-i scap, dacă pot.
Pentru Thorin, nestemata asta e mai presus de orice.
În schimbul ei, eu cred că vă va oferi ce vi se cuvine.
Nu va fi nevoie de luptă.
Odihnește-te în seara asta. Mâine vei porni la drum.
- Du-te cât mai departe. - Nu plec.
M-ai ales ca membru. Nu părăsesc Compania acum.
Compania nu mai există.
Nici nu vreau să mă gândesc ce-ți va face Thorin.
- Nu mă tem de Thorin ! - Ar trebui să te temi.
Să nu subapreciezi niciodată răutatea aurului.
Un dragon a zăbovit destul peste comoară.
Boala dragonului le cuprinde inimile celor care intră în Munte.
Aproape toți sunt atinși de ea.
Tu, de colo, găsește-i hobbitului un pat.
Și ospătează-l pe săturate.
Merită cu prisosință.
Stai cu ochii pe el.
Dacă dă să plece, îmi spui degrabă.
Mai repede ! Hobbit netot.
'Neața ! Scularea, hobbitule ...
Următoarea ți-o înfig între ochi.
Am venit să-ți dăm de știre că plata datoriei tale a fost oferită
și acceptată.
Care plată ? Nu v-am oferit nimic.
Nu aveți nimic.
Avem asta.
Au Piatra Străveche.
Tâlharilor !
Cum ați pus mâna pe moștenirea neamului nostru ?
Piatra e de drept a regelui.
Iar regele o poate avea cu bunăvoința noastră.
Dar, mai întâi, să își respecte cuvântul dat.
Ne cred proști.
E o înșelătorie.
O minciună !
Piatra Străveche e în Munte !
- Vreți să ne înșelați ! - De fapt, nu.
Nestemata e adevărată.
Eu le-am dat-o.
Tu ?
Am luat-o ca fiind a 14-a parte din comoară.
- Ai fura de la mine ? - Să fur ? Nu.
Oi fi eu spărgător, dar mă consider unul cinstit.
O pretind drept partea mea.
Partea ta ?
Partea ta ...
Nu ai dreptul la nicio parte, nemernicule !
Voiam să ți-o dau.
Am vrut s-o fac de nenumărate ori, însă ...
Însă ce, tâlharule ?
Te-ai schimbat, Thorin.
Gnomul pe care-l știam eu nu și-ar fi încălcat cuvântul.
Și nu s-ar fi îndoit de cei de-un neam cu el !
Să nu îndrăznești să-mi vorbești despre credință.
Aruncați-l de pe metereze !
Nu m-ați auzit ?
Te arunc cu mâna mea, blestematule !
Afurisit fie vrăjitorul care te-a băgat printre noi !
Dacă nu îți place spărgătorul meu,
atunci, rogu-te să nu-i faci rău și să-l trimiți înapoi la mine.
Nu te descurci prea bine ca Rege sub Munte,
nu-i așa, Thorin, fiu al lui Thrain ?
Nu vreau să mai aud de vrăjitori.
- Du-te ! - Sau de șobolani din Comitat !
Cădem la învoială ?
Piatra Străveche contra a ceea ce ni se cuvine ?
Care e răspunsul tău ?
Dorești pace ...
... sau poftești război ?
Prefer războiul.
Talpă-de-Fier ...
Cine e ? Nu pare prea fericit.
E Dain, stăpânul Munților de Fier.
- Vărul lui Thorin. - Și seamănă ?
Întotdeauna mi s-a părut că Thorin e mai înțelegător.
Ziua bună ! Cum vă merge ?
Am o propunere pentru voi,
de nu vă e cu supărare să-mi acordați câteva clipe.
N-ați vrea ...
... să spălați putina de-aici ?
- Toți ! Chiar acum ! - Rămâneți pe poziții !
Stăpâne Dain ...
Gandalf cel Sur ...
Spune-le mișeilor să plece, altfel înec țărâna cu sângele lor !
Nu e cazul să ne războim, gnomi, oameni și elfi.
O armie de orci mărșăluiește către Munte.
- Oprește-ți oastea. - Nu mă plec în fața unui elf.
În niciun caz dinaintea acestui spiriduș necredincios.
Vrea doar răul poporului meu.
De alege să se pună între mine și rubedeniile mele,
îi crăp în două țeasta aia frumușică !
Să vedem dacă va mai rânji !
E la fel de turbat ca vărul său.
Ați auzit, flăcăi ? Începem !
Să-i cotonogim bine pe prăpădiți !
Viermi de pământ.
Zău așa !
Ieșiți la lumină, oștirile mele !
Hoardele întunericului ne împresoară !
La luptă ! La arme, cei de-un neam cu Durin !
Eu ies dincolo de zid. Cine mai vine ?
- Da ! - Să mergem, haideți !
- Opriți-vă. - Să stăm cu brațele încrucișate ?
Am zis să rămâneți pe loc !
Elfii nu luptă ?
Thranduil, e curată nebunie !
- Atacați ! - Da !
Gandalf, ești sigur că e un loc bun să zăbovim ?
Trimiteți fiarele de război !
Nu pot lupta pe două fronturi.
A sosit clipa să acționăm.
Atacați orașul !
Azog ...
Încearcă să ne împresoare.
Retrageți-vă către Ținutul de Jos ! Acum !
Către oraș ! Bilbo, urmează-mă !
Sigrid ! Tilda !
Unde sunt copiii mei ?
- I-am văzut în vechea piață. - În vechea piață ?
Și unde sunt acum ? Tilda ! Sigrid !
Bard ! Orcii s-au năpustit peste vechiul drum.
Trimite arcașii la parapetul de la răsărit. Oprește-i !
După mine, arcași !
Orcii au ocupat Strada de Piatră ! Au cotropit piața !
Voi, restul, după mine !
La luptă ! Înainte !
Până la moarte !
Tată ! Tată !
- Aici ! - Suntem aici !
Bain, Sigrid ! La pământ !
Trebuie să adunați femeile și copiii !
Mergeți în Sala Mare și ferecați ușile.
Ai priceput ? Nu ieșiți orice-ar fi.
- Vrem să stăm cu tine ! - Puțin respect pentru tatăl vostru !
Lăsați pe mine. N-ați auzit ? Mergem către Sala Mare.
Alfrid ?
Doar femeile și copiii ! Toți bărbații trebuie să lupte.
- Fă bine și te-ntoarce. - Îi duc eu la adăpost.
Apoi sunt la dispoziția voastră. Hai, sus !
Ți-i las în grijă.
Mai repede, băbuțo !
Către Sala Mare !
Cărați-vă din calea mea !
Lăsați-i pe betegi !
Nu vor putea apăra orașul.
S-a zis cu gnomii.
Nemernicilor !
Unde e Thorin ?
Avem nevoie de el ! Unde e ?
Să curgă râuri de sânge !
Treceți-i pe toți prin sabie.
Retragerea !
De când îi lăsăm în voia sorții pe cei de-un neam cu noi ?
Thorin, sunt căsăpiți cu toții acolo.
În adâncurile Muntelui, sunt săli nenumărate.
Locuri pe care le putem întări ...
... unde putem fi în siguranță. Da !
Da ... asta e !
Trebuie să mutăm comoara în adâncuri, la adăpost.
Nu m-ai auzit ? Dain e înconjurat.
Îi nimicesc chiar acum, Thorin.
Mulți pier în războaie.
Viața nu înseamnă nimic.
Însă o asemenea comoară nu se măsoară în vieți pierdute.
Merită tot sângele ce l-om vărsa.
Adăstezi aici, în sălile de piatră,
încoronat ca rege,
și, cu toate acestea, ești mai neînsemnat ca oricând.
Nu-mi vorbi ...
... de parcă aș fi un gnom de rând.
De parcă aș fi încă ...
... Thorin Scut-de-Stejar.
- Sunt regele tău ! - Mereu ai fost regele meu.
Odinioară știai asta.
Însă nu vezi ce ai devenit.
Du-te ...
Ieși ...
Înainte să-ți vărs sângele.
Adăstezi aici, încoronat ca rege.
Ești mai umil decât ai fost vreodată.
Comoara e cuprinsă de o suferință.
Ambiția oarbă a unui Rege sub Munte.
Oare nu sunt eu regele ?
Aurul acesta e al nostru și numai al nostru.
Nu voi renunța
nici măcar la un singur galben.
Era orbit de propria-i dorință !
De parcă aș fi un gnom de rând ...
Thorin Scut-de-Stejar ...
O suferință ce i-a luat mințile bunicului tău.
Ești moștenitorul tronului lui Durin !
Nu sunt bunicul meu, nu sunt !
Sunt căsăpiți cu toții acolo.
- Recucerește Ereborul. - Dain e înconjurat.
- Pier ... - Dain e înconjurat.
- Pier ... - Redobândește-ți patria ...
Te-ai schimbat, Thorin.
Nu sunt bunicul meu.
Oare comoara asta e mai presus decât onoarea ta ?
Nu sunt bunicul meu.
Comoara asta îți va duce pieirea !
Retragerea ! Retragerea !
Către Munte !
Retragerea !
Sfârșitul lor e aproape.
Pregătiți asaltul final !
Nu mă ascund în dosul unui zid
în timp ce alții luptă pentru noi !
Nu-mi stă în fire, Thorin.
Nu, că bine zici.
Noi suntem din seminția lui Durin.
Neamul lui Durin nu dă bir cu fugiții în toiul bătăliei.
Nu am dreptul să vă cer una ca asta.
Mă veți urma pentru ultima oară ?
Nu încă ! Așteaptă ...
Atacați acum !
Thorin ...
După rege !
La luptă !
Gnomii își adună forțele !
Se strâng în jurul regelui lor.
Cei care vor să lupte până la moarte să mă urmeze !
Eu zic să ne sprijinim bărbații pe lumea asta și pe cealaltă.
Înarmați-vă !
- Vino cu noi, draga mea ! - Dați-mi pace !
- Nu te teme ... - Ia labele !
Alfrid Lickspittle !
- Ești laș. - Laș, eu ?
Nu orice bărbat se încumetă să-și pună corset.
Ești zdreanță, nu bărbat !
Fii tare, vin acum !
Dain !
Thorin !
Hei, vere !
De ce-ai zăbovit atât ?
Nemernicii sunt prea mulți, Thorin. Sper că ai ticluit un plan.
Da ...
- O să le ucidem căpetenia. - Azog ...
O să-i vin de hac spurcăciunii !
După tine !
S-ar putea să izbândim până la urmă.
Gandalf !
E Thorin !
Și Fili, Kili și Dwalin.
Își ia cei mai pricepuți războinici.
- Pentru ce anume ? - Ca să-i taie capul șarpelui.
Mori !
- Gandalf ! - Legolas ...
- Legolas Frunză-Verde ! - Există o a doua armie.
Bolg e în fruntea orcilor din Gundabad. Sunt aproape.
Gundabad ?
Deci, ăsta era planul lor.
Azog înfruntă oștirile noastre, iar Bolg vine dinspre miazănoapte.
Miazănoapte ? De unde anume ?
Din Dealul Corbilor.
Dealul Corbilor ? Acolo e Thorin !
Fili și Kili se află și ei tot acolo !
Unde e ?
Locul pare pustiu.
Cred că Azog a dat bir cu fugiții.
Nu prea cred.
Fili, ia-l pe fratele tău.
Cercetează turnurile.
Faceți-vă nevăzuți.
Dacă vedeți ceva, dați de știre. Nu atacați. Ați priceput ?
Avem musafiri. Lefegii din neamul goblinilor.
- Nu sunt mai mult de o sută. - Ne ocupăm noi de ei. Plecați !
Duceți-vă !
Să vă văd !
Sună retragerea.
Trimite-ți oștenii pe Dealul Corbilor !
Gnomii vor fi făcuți una cu pământul.
- Să-i dăm de știre lui Thorin. - Chiar te rog.
Am risipit prea mult sânge ca să apăr aceste meleaguri. Destul !
Thranduil !
- Mă duc eu. - Nu fii ridicol !
- Nu vei răzbi nicicum. - Și de ce nu ?
- Te vor vedea venind. Te vor ucide. - Ba nu.
- N-o să mă vadă. - Nici nu vreau să aud.
- Nu îngădui atare ispravă. - Nu-ți cer îngăduința, Gandalf.
Niciun pas înainte !
Nu le vei întoarce spatele. Nu și de data asta.
Piei din calea mea !
- Gnomii vor fi nimiciți. - Da, vor pieri.
Azi, mâine ...
peste un an de acum sau peste un veac.
Ce importanță are ? Sunt muritori.
Crezi că viața ta prețuiește mai mult
când e lipsită de iubire ?
Ești lipsit de iubire.
Ce știi tu oare despre iubire ? Nimic !
Simțămintele tale pentru gnom nu sunt aievea.
Crezi că e iubire ?
Ești gata să plătești cu viața ?
De cutezi s-o rănești, va trebui să mă răpui pe mine.
Te însoțesc eu.
- În picioare ! - Dă-mi pace ! Nu mă supun ție.
Oamenii te-au crezut, te-au ascultat.
Aveai puterea la picioarele tale,
iar tu nu te-ai atins de ea.
Și pentru ce ?
Alfrid ! Ți se vede jupa.
Rămâi aici și cercetează mai jos.
Mă descurc singur.
Unde e spurcăciunea de orc ?
- Thorin ... - Bilbo !
Trebuie să pleci neîntârziat. Mai vine o armie din miazănoapte.
Vor împresura turnul. Nu vei avea nicio scăpare.
Suntem aproape ! Scârba de orc e înăuntru.
- Eu zic să înaintăm. - Nu ! Asta și vrea.
Caută să ne atragă.
E o capcană.
- Găsește-i pe Fili și Kili. Cheamă-i ! - Thorin, ești sigur ?
Fă-o.
Vom lupta în altă zi.
Acesta va pieri primul.
Apoi fratele său.
Iar apoi va veni rândul tău, Scut-de-Stejar.
Te voi ucide ultimul.
Plecați !
Fugiți !
Aici se stinge seminția ta !
Kili !
Thorin !
Thorin ! Nu !
Nimiciți-i până la unul !
Nu se poate ...
Kili !
Răpuneți-l !
Ucideți-l !
Kili !
- Kili ! - Tauriel !
Kili ...
Nu !
Tauriel !
Vin vulturii !
- Bilbo ... - Nu te mișca.
Mă bucur că ești aici.
Să ne despărțim prieteni.
Dar nu pleci niciunde, Thorin.
O să trăiești.
Uită vorbele și faptele mele de la Poarta din Față.
Ce ai făcut tu doar un prieten adevărat ar face.
Iartă-mă, te rog.
Am fost orb și n-am văzut.
Regret amarnic
că te-am purtat prin asemenea primejdii.
Nu, Thorin, am împărtășit cu bucurie fiecare primejdie.
E mai mult decât ar merita oricine din neamul Bagginșilor.
Rămâi cu bine, jupâne spărgător.
Întoarce-te la cărțile tale ...
... și la jilțul tău.
Sădește-ți copacii și privește-i cum cresc.
Dacă mai mulți ar ține la vetre mai mult decât la aur,
lumea aceasta ar fi cu adevărat mai veselă.
Nu, nu se poate !
Thorin, să nu îndrăznești !
Thorin ...
Thorin, rezistă, te implor ...
Vulturii ... iată-i că sosesc !
Thorin ?
Vulturii ...
Nu pot face cale întoarsă cu voi.
Și încotro te vei duce ?
Nu știu.
Mergi spre miazănoapte. Caută oamenii din apus.
Printre ei se află un tânăr pribeag. Ar trebui să-l cunoști.
Tatăl său, Arathorn, a fost un om cumsecade.
S-ar putea ca fiul său să ajungă un om mare.
Care e numele lui ?
În Ținutul Pustietății, i se spune Pas Mare.
De tine depinde să-i afli adevăratul său nume.
Legolas !
Mama ta te-a iubit.
Mai mult decât oricine și decât viața însăși.
Vor să îl îngroape.
Așa este.
Dacă asta înseamnă iubirea, nu o vreau.
Ia-o și scapă-mă de ea.
Te rog.
De ce doare atât de tare ?
Pentru că a fost aievea.
Va fi ospăț mare în seara asta.
Vor răsuna balade și se vor spune povești.
Thorin Scut-de-Stejar va intra în legendă.
Știu că voi îl veți cinsti astfel, însă, pentru mine, a fost altcineva.
Era ...
Pentru mine ...
... a fost ...
Eu o să dispar. Le spui tu rămas-bun ?
Spune-le chiar tu.
Dacă vreunul dintre voi ajunge prin Fundătură ...
... ei bine, ceaiul e la patru.
Și am din belșug.
Sunteți toți bine-veniți oricând.
Nu vă obosiți să bateți la ușă.
Am ajuns la marginea Comitatului.
Aici trebuie să ne despărțim.
Mare păcat.
Îmi face plăcere să am un vrăjitor prin preajmă.
Se pare că poartă noroc.
Doar nu crezi cu adevărat că, din aventurile tale,
te-a salvat doar norocul, nu ?
Bilbo, inelele magice nu trebuie folosite fără cap.
Nu sunt neghiob, știu că ai găsit unul în tunelurile goblinilor.
De atunci sunt cu ochii pe tine.
Mă bucur.
Cu bine, Gandalf.
Cu bine !
Uită de inel. L-am pierdut în luptă.
L-am pierdut.
Ești o persoană cumsecade, domnule Baggins.
Și țin tare mult la dumneata.
Însă ești doar un personaj micuț ...
... într-o lume imensă.
Aia e lada de zestre a mamei mele !
Iar acela e scaunul meu.
Lasă jos taburetul ! Ce naiba se petrece ?
Ziua bună, domnule Bilbo ! Nu trebuia să fiți aici.
- Cum adică ? - Sunteți presupus mort.
Nu sunt mort ! Nici presupus, nici altcumva.
Nu cred că aveți voie !
Domnule Bilbo !
21 ? Mai oferă cineva mai mult ?
LICITAȚIE
Vândut doamnei Bolger ! Să-și odihnească picioarele Grasul.
Licitează cineva ? E lucrat în Comitat.
Nu avem imitații făcute de gnomi.
Opriți-vă ! Stați ! E o încurcătură !
- Cine ești dumneata, mă rog ? - Cum adică ?
Știi bine cine sunt, Lobelia Sackville-Baggins !
Asta e casa mea, iar astea-s lingurile mele !
E cât se poate de nepotrivit.
Au trecut mai bine de 13 luni de la dispariție.
Dacă dumneata ești, într-adevăr, Bilbo Baggins și nu ai murit,
poți aduce o dovadă ?
Poftim ?
Un act oficial cu numele dumitale ar fi îndeajuns.
Bine, fie !
Un contract de tocmire ca ...
Mă rog, nu mai contează.
- Iată iscălitura mea. - Ei bine, da ...
- Totul pare a fi în regulă. - Da.
Se pare că nu e nicio îndoială.
Cine e cel care te-a tocmit ?
Acest Thorin Scut-de-Stejar ?
Era ... prietenul meu.
Nu, mulțumesc !
Fără alți musafiri sau rude îndepărtate !
Nici măcar vechi prieteni ?
- Gandalf ? - Bilbo Baggins !
- Dragă Gandalf ! - Cât mă bucur să te văd !
111 ani ! Cine ar fi crezut ?
Poftește înăuntru !
Bun venit !
SFÂRȘIT